Din episoadele anterioare ...
- Nu știam că ai fost căsătorit. - Jessica a murit.
A fost vina mea.
Ești îndrăgostit de Lucy. Recunoaște.
Poate chiar trebuie să fiu deschis și către alte posibilități.
- Posibilități pentru ce ? - Nu știu.
Jiya ? Jiya !
Unde-ai fost ?
Nicholas Keynes.
E soldatul pe care l-au salvat și l-au adus înapoi, în prezent.
Planurile astea, manifestul ăsta, au fost scrise de Nicholas Keynes.
Aveai dreptate în legătură cu călătoriile în timp. Sunt posibile.
Am pus în funcțiune o mașină a timpului, iar acum avem treabă.
Am citit planurile astea.
Sunt despre momente-cheie în istorie pentru a schimba prezentul.
Celule în așteptare. Dacă Rittenhouse a plantat deja
cine știe câți agenți în istorie ?
Dacă așteaptă toți momentul potrivit ?
Duc vieți obișnuite.
Așteaptă doar să fie activați.
Trebuie să știi că vei fi bine.
Respectă planul,
amintește-ți instruirea
și fă-ne mândri, fiule.
Bine.
Mai repede, Atreyu !
Trebuie să câștigăm, dacă nu, familia mea va muri !
Dă-i bătaie !
Tăiați !
Vizitiii romani nu spun "Dă-i bătaie" cailor lor.
HOLLYWOOD, CALIFORNIA 2 IANUARIE 1941
Așa e. Scuze.
Tocmai am terminat un film cu cowboy, așa că, ...
Să încercăm din nou.
Anulăm filmul, Bob.
Ce ? Abia am început filmările.
- Și ai depășit deja bugetul. - Nu poți face asta.
Ba pot. E un film prost, oricum.
Ca ultimele 3 filme ale tale.
Îți luăm actorii principali pentru un serial.
- Televiziune ? - Ăsta e viitorul.
Ce costum frumos ai !
Tată !
Fiule.
Scuze. A trecut ceva timp.
Uită-te la tine. Arăți așa tânăr !
Au trecut doar două luni pentru mine. 15 ani pentru tine.
Producător la RKO.
Te-ai descurcat bine, fiule.
Te-ai descurcat foarte bine.
- Deci, ai venit. - L-am găsit pe Nicholas Keynes.
L-am scos din Primul Război Mondial.
- Doamne ! Cum e ? - E și mai inteligent
decât am fi putut spera. A făcut toată harta.
Are planuri pentru noi toți,
și e timpul ca tu
să-ți joci rolul.
Și ... ce pot să fac ?
Jiya ! Ce naiba ?
Jiya, ești bine ? Ce s-a întâmplat ?
Spuneți că asta se întâmplă de luni întregi ?
De când a călătorit cu Lifeboat.
Și niciunul nu v-ați gândit să-mi spuneți ?
Jiya m-a pus să promit că nu voi spune nimic.
Poftim ? De ce ?
Nu vreau să mă excluzi din echipă.
Crezi că pot fi înlocuită, dar nu ...
Jiya, nimeni de aici nu poate fi înlocuit. Nu vreau. Dar ai nevoie de un doctor.
Ce rost are ? Doar dacă știi pe cineva
specializat în boli legate de călătoriile în timp.
Aici are dreptate.
Tu nu ești deloc îngrijorat ?
Probleme de întoarcere.
Ca un astronaut care se întoarce cu boli din spațiu.
Nu cred că avem de ce să ne facem griji.
Crizele și halucinațiile nu sunt un motiv de îngrijorare ?
Nu sunt sigură că sunt halucinații.
Ce tot spui ? Dar ce sunt ?
Ce vezi ?
Nu sunt sigură, bine ? Nu știu cum să explic.
Ar putea fi ceva grav.
Încetați, vă rog.
Apreciez grija voastră, serios, dar am de lucru.
Așa că, vă rog să mă lăsați în pace.
Salvați de proverbialul clopoțel.
Unde e Mothership acum ?
Pe 2 ianuarie 1941.
În Los Angeles.
Nu știu. Hitler e la putere, Europa e înghițită de Al Doilea Război Mondial.
- Ce legătură are asta cu L.A. ? - Nu știu.
Dar știu cine ar putea ști.
DEPARTAMENTUL DE CORECȚII DIN DISTRICTUL CLARK
Gata. Am terminat.
Rămâi aici pentru observații.
- Bucură-te de condițiile de lux. - Mersi, doctore.
O să încerc să fiu înjunghiat mai des.
- Cine ți-a făcut asta ? - Cine crezi ?
Rittenhouse ? Aici ? E foarte improbabil.
Probabil că ai dreptate. Deși nu ne cunoscusem,
sunt sigur că deținutul care m-a înjunghiat la micul dejun
cu un cuțit făcut dintr-o lingură, avea un motiv bun.
Unde e tipul ăsta acum ? Ar trebui să vorbim cu el.
Cred că e dificil. E mort.
- Cum ? - I-am tăiat artera carotidă.
Dar e drăguț din partea voastră să veniți să mă vizitați.
Nu de asta am venit aici.
Stați să ghicesc. Rittenhouse a mai făcut o călătorie ?
Da. Pe 2 ianuarie, 1941, Los Angeles.
Puteți face asta singuri ?
Vrei să-l oprești pe Rittenhouse la fel de mult ca noi.
Desigur. După ce mă scoateți de aici.
- Nu. - Atunci, sunteți pe cont propriu.
Pot să depun o cerere ca să te mutăm undeva mai sigur.
Poate să ai drept limitat la Internet.
Nu vreau abonament la Netflix. Vreau să ies naibii de aici !
Rittenhouse va trimite pe altcineva,
iar apoi, pe altcineva.
Nu se vor opri până nu voi fi mort.
O să văd ce pot face.
- Nu am autoritatea să ... - Te pot scoate eu de aici.
- Lucy. - Dacă ne spui
ce face Rittenhouse în 1941 în Los Angeles.
De ce să mă încred în tine de data asta ?
Oricât de mult ai avea nevoie de noi,
noi avem mai multă nevoie de tine.
Aveți un pix ?
Trebuie să vă desenez.
Deci, așa facem acum ? Furăm haine oriunde ne ducem,
ca Winona Ryder înainte de Stranger Things ?
Nu-mi place deloc când un vânzător
crede că am venit să fur și are și dreptate.
Măcar nu sunt etichete cu alarmă.
- Nu înainte de anii '60, oricum. - Crezi că Flynn își bate joc de noi ?
Cred că ne-a spus ce știa.
Nu, ne-a desenat un indiciu.
A spus că a găsit desenul ăsta pe un agent Rittenhouse, datat 1941.
Deci, Flynn spune să sărim, și noi sărim ?
Dacă își bate joc de noi, ne batem și noi joc de el.
Îl lăsăm să putrezească în închisoare.
Nu cred că își bate joc de noi.
Pot să văd actul de identitate, vă rog ?
De ce să trimită Rittenhouse pe cineva într-un studio de filmări ?
Cine nu vrea să fie faimos ?
TIMELESS Sezonul 02, Episodul 03 "Tărâmul Hollywood"
Bine.
Poate că Rittenhouse au renunțat la planurile de dominație a lumii
și au intrat în industria divertismentului.
Și cum putem găsi ce trebuie să găsim
într-un loc atât de mare ?
Țineți minte, căutăm agentul în așteptare.
Cineva care se ascunde în văzul lumii.
Da, și ar putea fi oricine, fiți cu ochii în patru.
Pot să vă văd documentele ?
Păi, documentele ne-au fost controlate deja de tipul de la poartă.
Eu sunt tipul de la poartă.
Corect. Voiam să spun celălalt tip de la cealaltă poartă.
Bună încercare. Veniți cu mine.
Știi cine sunt eu ?
Sunt Langston Hughes.
- Nu ești pe lista mea. - Atunci, a făcut cineva o greșeală.
Am câștigat un Oscar pentru Way Down South.
- Serios ? - Ba nu, n-a câștigat.
Trebuia să-l câștig. Am fost nedreptățit.
- La cine ați venit ? - La cine am venit ?
La președintele studioului.
- Barney Balaban. - Barney Balaban.
Și întârziem din cauza ta.
O să vedem. Pe aici.
- Grozav. - Pe aici.
Pe unde mergi tu. Da, bine.
Îmi pare rău, d-le Hughes, dar nu am o întâlnire programată pentru dvs.
- Așa credeam și eu. - Stați.
Scriu un musical de comedie
după cartea mea, "The Ways Of White Folks".
Ei sunt oamenii albi.
Actori străluciți, amândoi.
Viitorii Bogie și Bacall.
- Bogie și cine ? - Fairbanks și Pickford.
Ăștia vă irosesc timpul, doamnă.
Bună ziua. Ce se întâmplă ?
- E Barney Balaban. - Credeam că n-am întâlniri.
D-le Balaban, eu sunt Langston Hughes.
Și nimeni nu s-a mai purtat atât de urât cu mine în viața mea.
Mai bine îmi duc filmul la MGM
sau la un alt studio.
Langston Hughes.
Sunt onorat să te cunosc. Hai să vorbim despre filmul tău.
Langston Hughes, părintele Renașterii din Harlem ?
- Ești sigur că te poți descurca ? - Cine știe cum arată scriitorii ?
Hamilton ? Ca musical ?
N-o să meargă niciodată. Ce altceva mai aveți pentru mine ?
Ce zici de un film polițist ?
Despre un complot secret numit Rittenhouse.
Care schimbă istoria în favoarea lor.
- Ți se pare cunoscut ? - Măcar puțin ?
Da.
Foarte cunoscut. Prea cunoscut.
Pentru că povești cu conspirații și comploturi secrete s-au tot făcut !
Vreau ceva nou. Ceva diferit,
dar la fel.
Și care vinde, care câștigă premii.
Barney, nu pot face filmul ăsta. Nu vreau ! Ai citit ultima versiune ?
Scrisul e mai tragic decât Hamlet.
Îți luăm alt scenarist.
Scenariștii sunt mulți și ieftini.
Vreau să spun, avem unul mare aici.
El e Langston Hughes,
iar ei sunt actorii din cel mai recent film muzical al lui.
- Logan și Preston. - Da. Logan și Preston.
- Sunt sigur că o cunoașteți pe ... - Hedy Lamarr.
Ești și mai fermecătoare în realitate.
Mulțumesc, dragă, dar orice femeie poate fi fermecătoare.
Nu trebuie decât să stai nemișcată și să pari proastă.
Ai dreptate. Foarte mare dreptate.
Și tu ești mult mai mult decât atât. Scuză-mă.
Mulțumesc.
Deci, ne vedem la Beverly House, diseară ?
Din nefericire, da. Mă forțează George.
Eu, una, mai degrabă m-aș duce la dentist.
Mă scuzați o clipă.
Alo ?
Stai puțin.
Cum adică RKO 281 a fost furat ?
Știu că avem același perete,
dar nu închid porțile Paramount pentru că RKO a pierdut un film !
Mă scuzați, e o mică urgență.
E o plăcere să vă cunosc pe toți.
Hedy, vorbim mai multe diseară.
RKO 281 a fost numele de cod pentru Cetățeanul Kane.
Era învăluit în discreție.
Orson Welles a tăiat filmul până în ultima secundă.
Și asta pe vremea când trebuia să tai filmul și să îl lipești
bucată cu bucată. Deci, e o singură copie.
- A dispărut vreodată ? - Nu din câte știu eu.
- Până acum. - Rittenhouse a furat Cetățeanul Kane ?
- Cine altcineva putea să fie ? - De ce ar vrea asta ?
- E un film uimitor. - Da ? Eu nu l-am văzut.
- Nu l-ai văzut ? - Nu l-ai văzut ?
Îmi pare rău.
Știi ceva ? Era o persoană care voia ca, Cetățeanul Kane să nu existe.
William Randolph Hearst.
Deținea zeci de ziare, cu peste 20 de milioane de cititori.
Filmul este, de fapt, despre el și amanta lui, Marion Davies.
Deci, crezi că are vreo legătură ?
Poate. Hearst s-a înfuriat pe Welles din cauza filmului.
Putem afla asta la petrecerea lui, diseară.
Stai așa, cunoști programul petrecerilor lui Hearst ?
Barney și Hedy au spus că se duc la Beverly House,
care e porecla dată conacului lui Hearst din Beverly Hills.
Bine, vom avea nevoie de haine mai bune.
Haideți.
DEPARTAMENTUL PENTRU COSTUME
Hedy Lamarr ?
Nu e faimoasă pentru că s-a dezbrăcat într-un film în anii '30 ?
Rămâneți acolo.
Era considerată "cea mai frumoasă femeie din lume",
dar era și om de știință.
Om de știință, frumoasă și dezbrăcată ?
Aproape că pare inventat de cineva ca mine.
Ea a patentat saltul de frecvență pentru torpilele radioghidate
și a inventat, de fapt, WiFi-ul.
- Cum de nu am știu asta ? - Majoritatea oamenilor nu știu.
A lăsat brevetul să expire în '59. Marina Militară l-a folosit în '62.
E păcat. N-a câștigat nici un bănuț.
- Pe aici. Haideți. - Bine.
Veniți.
Repede, bine ?
E foarte important să îl păstrăm ascuns.
Umblă peste tot pe aici, căutându-l.
Sunt mândru de tine, fiule.
Ai făcut totul exact așa cum s-a plănuit.
Mersi, tată.
După ce terminăm aici, vii acasă.
Știi, am o viață foarte bună aici.
O slujbă minunată, o casă mare, o vedetă diferită în fiecare seară.
Poate că ai putea să rămâi aici cu mine.
E o idee bună.
Dar mai avem treabă de făcut.
A meritat să încerc.
Am chemat un doctor să te vadă.
Știe despre crize, nu și despre călătoriile în timp.
Nu-mi plac doctorii.
Cui îi plac ? Dar ai nevoie de unul.
Sunt sigur că poate hotărî singură, dacă vrea să consulte un doctor.
Nu-mi amintesc să îți fi cerut părerea despre asta.
Nu !
Tata avea dureri de spate.
L-am dus la doctor și a fost diagnosticat cu cancer pancreatic.
Două luni mai târziu, a murit.
Totul era bine până atunci.
Dacă am ceva, nu vreau să știu.
Vreau doar să-mi continui viața.
Jiya.
Orice va spune doctorul că provoacă aceste crize,
vom rezolva problema și te vom vindeca.
Bine ?
Promit.
Bine, deci, care e planul ?
Intrăm, mulțumim gazdei pentru invitație și întrebăm dacă a furat Cetățeanul Kane ?
Și dacă l-a ajutat Rittenhouse ?
Eu cred că Hearst este Rittenhouse.
E mai multă securitate în Hollywood decât în Germania nazistă.
Și tot atâția negri.
Intrăm ?
Langston, dragul meu !
Mă bucur să te revăd.
Bună, Hedy.
Vino cu mine.
Mor de nerăbdare să vorbesc cu tine despre poezia ta.
Te rog, Langston.
Doar un vers sau două din ultima ta carte de poezii.
Sunt scriitor, nu actor.
În Hollywood nu e cultură deloc. Te rog.
Trebuie.
Bine. Dacă trebuie.
Uite ultimele mele versuri.
"Asta e o poveste despre cum"
"viața mi-a fost întoarsă,"
"răsturnată cu susul în jos. Aș vrea să am răgaz de-o clipă."
"Să stau doar. Îți voi spune cum am devenit prințul"
"unui oraș numit Bel-Air."
Ei bine, a fost ...
groaznic.
Mă gândeam eu că nu semeni cu poza de pe cartea ta.
Acum știu de ce. Nu ești Langston Hughes.
Cine ești, de fapt ?
El e Hearst.
Oameni buni, ghiciți ce ? Hedy știe că nu sunt Langston Hughes.
Mi-a spus ce faceți aici.
Da ?
Că Hearst a furat Cetățeanul Kane și că suntem aici să-l recuperăm.
Așa a făcut.
Sunteți toți prieteni cu Orson ?
Da. El ne-a trimis aici, de fapt.
Doar nu poate veni el aici, nu ?
Nu l-am putut lăsa pe Hearst să facă asta.
Cetățeanul Kane e un film uimitor.
- Ați văzut Cetățeanul Kane ? - Da, e uimitor.
Prezentare privată. Alertă de spoiler :
Rosebud e o sanie.
Ce e un "spoiler" ?
Mi l-a arătat și mie.
O operă a unui geniu adevărat.
Cu ce vă pot ajuta ?
Dacă ne poți prezenta lui Hearst,
ne-ar fi de ajutor.
Cu cea mai mare plăcere.
Dar se pare că pleacă de la petrecere.
- Cine e cu el ? - Lucas Calhoun. Producător la RKO.
Un libidinos. Un păduche.
Dar face filme bune.
Chiar acum face un film despre dinozauri.
Pare genial. L-a numit Jurassic Park.
Chiar e un inovator.
Trebuie să auzim ce vorbesc. Hai.
- Bine. - Hedy, Langston !
Și viitorii Fairbanks și Pickford.
- Logan și Preston. - Logan și Preston !
- Cine vrea să asculte un cântec ? - Da !
Nu !
Credeam că ați spus că sunteți într-un musical.
Urmați-mă. Cel mai bun pianist din oraș e aici.
Îl cheamă Buster.
Mi-ai spus că știi să cânți. Ai fost într-o trupă.
- Dar n-am mai cântat de la accident. - Ba poți. Știu că poți.
Ba nu pot. Trebuie să urci pe scenă cu mine. Suntem un duet !
Nu știu să cânt. O să ne deconspir. Promit ...
Mă scuzați. Aș dori să vă prezint un nou duet talentat : Logan și Preston.
- Hai sus ! - Haideți.
- Du-te. Hai. - Bine.
- Doar una. Te rog ? - Doar una.
- Pentru mine. - Pentru tine.
Bine.
Ce mulți oameni.
Ce cântăm ?
- Știi "You Made Me Love You" ? - Da.
- Bine. - Da.
- Sol ? - Sigur.
Bine.
Nu. Am greșit.
Da.
M-ai făcut să te iubesc
Eu n-am vrut
Nu am vrut
M-ai făcut să te iubesc
Și ai știut tot timpul
Cred că ai știut dintotdeauna
M-ai făcut fericită uneori
M-ai făcut bucuroasă
Și uneori, dragul meu
M-ai făcut să mă simt
Atât de rău
Dă-i drumul, Buster.
M-ai făcut să suspin
N-am vrut să-ți spun
Vreau o dragoste adevărată
Da, așa e
Într-adevăr, asta vreau Știi că așa e
Dă-mi
Ceea ce-mi doresc
Știi că ai săruturile
Pentru care aș muri
Știi că m-ai făcut
Să te iubesc
Pe tine
- Unde sunt ? - În camera alăturată.
Acela e biroul lui Hearst.
Pereții sunt prea groși. Pot să folosesc paharul tău ?
Ăsta ar trebui să amplifice sunetul care vine prin perete.
Cunosc cuplarea acustică.
Desigur. Bineînțeles.
La naiba. Tot nu e destul de clar.
Știu eu o altă cale.
Dar avem nevoie de bandă de celuloză.
- Adică scotch ? - Nu contează marca.
Corect.
Întâi, ai nevoie de o gaură în perete.
Apoi, acoperi gaura cu o membrană subțire.
Egalizezi presiunea pe ambele părți, canalizând sunetul prin ea.
Și acum îi poți auzi vorbind.
Mai bine folosești paharul.
Dacă nu aveam deja o iubită, as spune că ești femeia perfectă.
Dar am, așa că, n-o să spun.
- Unde e restul ? - Într-un loc sigur.
E tot al tău, toate cele 6 bobine,
după ce ești de acord cu termenii noștri.
- Ei bine ? - Un articol săptămânal în ziarele tale.
- Ce fel de articol ? - Cel pe care îl scriem și tu îl publici.
Fără alte întrebări.
Atât ? Un singur articol ?
E un preț mic.
Crede-mă. N-ai vrea să iasă acel film.
Rosebud îți sună cunoscut ?
Ne-am înțeles.
Deci, îi dă filmul lui Hearst. În schimb, Hearst îi dă o rubrică.
- Nu înțeleg. - Ziarele lui Hearst erau influente.
A ajutat la pornirea războiului hispano-american cu jurnalismul galben.
Știri false, dar adevărate.
Dacă Rittenhouse își pot tipări articolele de propagandă în ziarele lui Hearst,
atunci, pot rescrie istoria pe măsură ce are loc.
Cine controlează informația, controlează tot.
Vor face schimbul la ora 10:00, mâine dimineață, pe Platoul 14.
Nu și dacă îi putem opri.
- N-ați prins un taxi ? - Bună, Hedy.
E o seară minunată. Ne-am hotărât să mergem pe jos.
Nimeni nu merge pe jos în L.A. Urcați-vă.
- Unde stați ? - Tocmai schimbam hotelurile.
Unde e Jiya ?
E tot acolo, înăuntru, cu doctorul, aflând veștile proaste,
datorită ție.
Ce optimist ești.
Sunt realist.
Dacă vorbeai cu mine înainte să insiști ca Jiya să consulte un doctor,
te-aș fi putut scuti de cearta aceea
și ți-aș fi putut da prognoza chiar eu.
Despre ce vorbești ?
Când am început să testăm Lifeboat,
doi piloți de-ai noștri s-au întors cu aceleași simptome.
Nu există reguli degeaba.
Le-am spus, i-am avertizat.
Lifeboat nu este echipată pentru mai mult de 3 oameni.
Ce s-a întâmplat cu ceilalți doi piloți ?
Am făcut analize peste analize,
și n-a contat nimic.
Mason, ce s-a întâmplat cu ei ?
Unul dintre ei este sub tratament pentru schizofrenie gravă.
Celălalt a murit de anevrism.
Rufus știe ?
Îl cunoști pe Rufus ? Nu.
Crezi că ar fi lăsat-o pe Jiya să-și riște viața, dacă ar fi știut ? Nu.
Deci, ai ascuns lucrul ăsta față de el ? Față de noi ?
De ce nu mă arestezi ?
Nu se întâmplă nimic bun, dacă ea știe, Denise.
Nu există medicamente pentru asta.
Nu putem face nimic.
Mulțumim foarte mult că ne găzduiești.
Prietenii lui Orson sunt și prietenii mei.
George, dragă, vrei să ne prepari niște băuturi ?
Imediat.
Ce plănuiți să faceți cu filmul lui Orson ?
Plănuim să împiedicăm afacerea.
De unde știai toate alea despre bandă și gaura din perete ?
Sunt inventivă.
Are o cameră întreagă dedicată invențiilor ei.
Știai despre ce vorbesc, totuși, cu undele sonore.
Nu vreau să mă laud, dar mă consider un fel de om de știință.
Ai vrea să vezi la ce lucrăm eu și George ?
Spune asta de parcă ai avea de ales.
Pe aici.
Voi doi, porumbeilor, simțiți-vă ca acasă.
Știai că torpilele sunt radioghidate ?
Am găsit o modalitate de a modifica semnalul,
făcând să fie mai dificil pentru inamici să le detecteze sau bruieze.
Porumbei.
Noroc.
De când sunt împreună George și Hedy ?
Nu sunt împreună. Sunt doar prieteni.
George este partenerul de invenții al lui Hedy și un compozitor talentat.
Ideea lor de salt de frecvență
a venit din cunoștințele lui George de cântat la pian.
Nu se uită la ea ca la un partener de invenții.
George e îndrăgostit de ea.
Ca majoritatea bărbaților ...
Dar George era căsătorit când s-au întâlnit, așa că, ...
Sincronizare proastă.
Desigur, lui Hedy îi plac bărbații mai înalți, iar George are,
să spunem, "tulburări de verticalitate" ?
- Au. - Da.
- Bietul de el, n-a avut șanse. - Nu.
- Mulțumesc. - Da.
Știi,
pe unii bărbați îi intimidează o femeie frumoasă și inteligentă.
- Hedy vrea doar să fie respectată. - Nu vorbeam despre Hedy.
Te intimidez ?
Nu, îmi pare rău. N-am vrut să spun că tu ești.
Îmi pare rău.
Bine.
- Fii serioasă. - Ce e ?
Voiam doar să-ți spun că nu ești hidoasă.
- Nu sunt hidoasă. - Doamne !
- Haide. - Mai spune, nu te opri.
Știi că ești frumoasă, da ?
Ce e ?
Eu nu mă consider așa.
Mereu m-am considerat o tocilară.
- Mă îndoiesc. - Nu, vorbesc serios.
Nu m-am dus la bal, ca să particip la un turneu de discursuri și dezbateri.
Nu regret nimic.
- Chiar ești o tocilară. - Știu ! Sunt conștientă de asta.
Pun pariu că în liceu, erai popular.
Stăteau fetele la coadă la ușa ta.
"Bună, fetelor."
De fapt, am fost prins bând în campus și nu am avut voie să mă duc la bal.
Eram cam depravat pe atunci.
Mi-ai salvat viața, să știi.
Când ? În Alamo ? Watergate ? Am pierdut șirul.
Doamne ! Nu asta am vrut să spun.
Știi de ce am primit misiunea asta ?
Pentru că era periculoasă.
După ce a murit Jessica, eu am ...
Nu mi-a mai păsat de nimic,
știi ?
Dar nu mai e așa.
Când eram cu mama ...
și credeam că ați murit ...
Am simțit la fel.
Și acum ?
- Bună dimineața. - Bună dimineața.
Cum a fost azi-noapte ?
- Bine ? - A fost minunat.
Nu, adică ... Da.
Practic, suntem colegi.
E vreo problemă de resurse umane ?
Nu trebuie să spunem tuturor.
Ar putea să fie secretul nostru până când suntem gata ...
să le spunem.
Da.
Vă căutam, pe amândoi.
Aici erați.
Și acum plec, așa că, ...
Ne-a prins.
Nu. N-o să spună nimic.
Da.
Ce-a spus doctorul ?
A spus
că n-am nimic.
- Nu am absolut nimic. - Dar crizele acelea ?
A adus un aparat portabil de rezonanță magnetică să-mi scaneze creierul.
Nu e niciun semn de atac vascular cerebral sau cheaguri, tumori, leziuni.
Cel mai ciudat e că toată viața am avut un murmur cardiac toată viața.
Nu am putut să alerg la curse. Dar, începând de azi ...
a dispărut.
Cum adică a dispărut ?
Cumva, murmurul meu cardiac s-a vindecat.
Dar viziunile ?
Încă le mai am.
Dar creierul meu e în regulă, iar inima mea e vindecată.
Adică, sunt ca nouă.
Ce naiba mi s-a întâmplat pe Lifeboat ?
- Cum ți-ai petrecut noaptea ? - Rufus.
Nu-ți fă griji, n-o să spun nimănui. Poate lui Jiya.
Nu lui Connor sau agentului Christopher.
- Cu siguranță lui Jiya. - Poți să te calmezi ?
- Deci, e real ? - Liniștește-te.
- M-am potolit. - Băieți.
- Scuze că am întârziat. - Ai o rochie nouă ?
E perioada mea preferată.
Uite-l.
Bine. Să mergem.
E tot ?
Sunt toate 6 bobinele, e tot.
Probabil că e unul dintre oamenii lui Hearst.
Nu puteți sta aici. E un studio închis.
Filmul !
- Pierde o grămadă de sânge. - Stai.
- Stai aici. - Ai grijă.
Mi-a luat 15 ani să planific momentul ăsta.
Cincisprezece ani, la naiba !
Rahat.
Stai. Unde pleci ?
Nu putem rămâne aici să răspundem pentru asta.
Haide.
Unde e Lucy ?
Călătorește.
Nu văd vreun document de eliberare pe care să îl semnez.
- Știi că nu e așa de simplu. - Știam eu că nu te vei ține de cuvânt.
Ești clasificat drept terorist, plus că ai ucis pe cineva.
Nu prea pot să cer o favoare să fii eliberat pentru bună purtare.
Poți să mă omori, atunci.
Nu mă tenta.
Oricât de mult mă doare să recunosc,
ne trebuie datele tale despre agenții în așteptare să-l oprim pe Rittenhouse.
Ce e asta ?
După mine, o idee foarte proastă.
Știu că o să te asiguri că primește astea.
Nu sunteți prieteni cu Orson, nu ?
Nu, dar sunt un mare admirator al operei lui.
Nu suntem toți, oare ?
De unde să spun că le-am primit ?
Ești un geniu. Sunt sigur că o să găsești o soluție.
Încă ceva.
Brevetul tău pentru saltul de frecvență ...
Da, plănuim să îl solicităm curând.
Da, sunt sigur că marina militară nu-l va folosi până în 1962,
dacă ar fi să ghicesc.
Așa că, orice ai face, nu lăsa brevetul acela să expire.
Ești sigură că nu e nimeni acolo ?
Destul de sigură. Închisoarea abia a fost construită.
- Nu cred că e cineva în ea încă. - Avem mult de mers.
Și n-avem radio.
Poate că ne-ai putea cânta ceva.
A fost îngrozitor.
Păreai că te distrai.
- Serios ? - Da.
A fost ...
Mi-a plăcut să te văd ... fericită.
- Chiar așa ? - Da.
Cum a fost ?
Cetățeanul Kane e în mâini bune.
Și trebuie să fiu de acord cu agentul Christopher.
- E o idee foarte proastă. - Exact ce ziceam și eu.
Aveți cumva o idee mai bună ? Nu ? Nici nu credeam. La treabă !
VIITORUL PENITENCIAR AL STATULUI OAKLAND
Aici e.
Unu, 2, 3, 3, 4, 6, 7, 8, 9.
Asta e.
Chiar acolo ?
- Cum te simți ? - Bine.
Serios. Am consultat un doctor.
Nu am fost nicicând mai sănătoasă.
Cum a fost ?
I-am oprit.
Și am lăsat pachetul.
Știu.
Când te gândești că am evadat din închisoare pentru asta.
Să-l țineți în lesă.
Știu.
Faptul că-l văd pe Flynn aici, cu noi ...
- Nu-mi place. - Nici mie.
Dar e de partea noastră acum, și ne poate ajuta.
Da, poate, dar vrea ?
A primit ce vrea, și acum ?
Putem să uităm de Flynn un minut ?
Pentru că ne avem unul pe altul.
Nu-i așa ?
Da.
Adică, alaltăieri-noapte a fost ...
- Minunată. - Așa credeam și eu.
- Ești de acord ? - Da.
- Deci, ? - Deci, ?
- Ce facem acum ? - Păi, deja locuim împreună.
- Deci, e un pas măricel. - Da.
Am înțeles. Nu ne poate fi decât mai rău.
Așa e.
Ce e ?
- Mă întorc imediat. - Bine.
- Stai, Wyatt ... - Lucy.
Ia uite !
Ce e ?
I-am spus lui Hedy să-și reînnoiască brevetul, și asta a și făcut, în 1955.
Așa că, atunci când marina militară îl folosește în blocada din Cuba, în 1962,
Hedy și George sunt proprietarii lui.
- Mă bucur că și-au primit drepturile. - Da.
Și încă 30 de miliarde de $.
- Treizeci de miliarde ? - Miliarde.
Nu a mai jucat în filme și a pornit o companie de tehnologie.
Conform Wikipedia, Bill Gates e un nimeni în comparație cu Hedy Lamarr.
- Ce e asta ? - A intrat cineva.
- Rittenhouse l-a urmărit pe Flynn aici ? - Ori asta, ori el ne-a înșelat.
- Unde țineți armele ? - Ai vrea tu. Urmați-mă.
Ce e ?
N-a intrat nimeni.
A evadat cineva.
Wyatt ?
Jessica ?
Dumnezeule !
Chiar ești aici.